Tekstityksen päiväys: 08.06.2006 Versionumero: 1.1
Suomennos: finjay
Oikoluku: Triviani
66, 67, 68, -
69, 70, 71, -
72, 73, 74, -
75, 76, 77, -
78, 79, 80, -
81, 82, 83, -
84, 85, 86, -
87, 88, 89, 90...
Burt. Sammuta se helvetin vehje.
Etkö tiedä, mitä kello on? Burt!
Burt! Senkin tyhmä, vanha paskiainen! Mitä oikein luulet tekeväsi?
- Anteeksi George, mitä sinä sanoit? - Tiedätkö paljonko kello on?
Anteeksi. Minulla on tänään vain niin paljon tehtävää.
Ja tiedäthän, mitä sanotaan. Aikainen tipu madon nappaa.
Jos teet tuon vielä kerran, niin soitan poliisille.
Ja mitä jos leikkaisit nurmikkosi? Se pilaa koko naapuruston maineen.
Hyvä on.
Hei poju.
No niin -
täydellinen resepti -
kaksi Chevyn -
ja yksi Fordin.
Luulen, että noissa '36 Chevyn männissä -
on hieman titaania tai jotain sellaista seassa. Niistä tulee tosi hyviä.
Vesi kiehuu. Ole hyödyksi ja laita teetä.
Voimmeko ottaa keksiä myös?
- Mitä? - Saanko ottaa piparkakun?
Kyllä. Tiedät kyllä missä ne ovat. Siitä vain otat itse.
Pysy nyt siellä ja ole paikallasi.
- Selvä. - Mitä sinä teet jouluna, Burt?
Joulunako? En minä tiedä. Kuinka niin? Kärkytkö lahjaa minulta?
- En. Ajattelin vain, että aiotko matkustaa jonnekin. - En.
Ei ole aikaa joululle, poika. Minulla on paljon tehtävää.
En ole ajanut vasta kuin 27 koeajoa tänä vuonna.
24 koeajoa rannalla ja kolme maantiellä. Kaikki hieman laittomia.
Ajoin hieman yli rajoituksien, täytyy myöntää.
- Kuinka kovaa sitten ajoit? - En tiedä. Ei minulla ole hajuakaan.
Senpä takia minun pitääkin päästä Bonnevilleen.
Jotta saan selville, kuinka lujaa sillä pääsee.
No niin. Pitää saada mäntä ulos muotista ja sillä sipuli.
Tämä on operaation viimeinen osa. Metallin jäähdytys.
Silloin se karaistuu. Varohan nyt.
Siitä minä otin teeveden.
No sittenhän se antoi teelle kivan titaanin makuisen vivahteen, vai mitä?
Eräs mies kysyi minulta kerran: -
"Kuinka karkaiset mäntäsi?" ja minä vastasin: "En mitenkään. "
"Minä vain kastan ne kylmään veteen ja sillä sipuli. "
Ja hän sanoi: "No sehän sitä karkaisua juuri onkin. "
Sitten hän vain nauroi päätään pudistellen ja käveli pois.
Tämä saattaisi olla se täydellinen mäntä.
Ja parasta olisikin olla, koska olen tehnyt satoja.
Katso nyt noita tuolla. Kaikki ihan pirstaleina.
- Oletko sinä tehnyt nuo kaikki? - Kyllä olen. Näyttää täydelliseltä.
Kaunis. Näetkös, kuinka sileä?
Tommy, onko äidilläsi lihaveistä, jota voisin lainata?
- Lihaveistä? Niinkö? - Tarvitsen hyvän ja terävän veitsen.
Odota vähän.
- Thomas, mitä sinulla on mielessäsi? - Ei mitään. Voinko ottaa leipää ja pähkinävoita?
Hyvä on, mutta katsokin, että kaikki tulee takaisin paikoilleen.
Anteeksi keskeytys.
Tom.
- Älä unohda polttopuita. - En, äiti.
Pitää saada mahdollisimman paljon kumea pois.
Siitä pitää saada tasainen, kuten tuostakin, näetkös.
- Miksi? - Suurilla nopeuksilla -
keskipakoisvoima laajentaa rengasta ja -
se alkaa hangata pyörän runkoon.
Pitää vain olla varovainen, että ei katko renkaan nyörejä.
- Miksi virtsaat sitruunapuusi juurelle? - Mitä?
Miksi virtsaat sitruunapuusi juurelle?
- Kuka niin väittää? - Äiti sanoo, että näkee sinun -
- tekevän niin joka aamu ja hän puhuu siitä taukoamatta. - Niinkö?
Se tekee hyvää sille. Tässä maailmassa ei pitäisi tuhlata mitään.
- Minun on nyt parasta lähteä kotiin. - Hyvä on.
- Äiti hermostuu jos vietän liikaa aikaa täällä. - Niinkö?
- Tarvitsetko veitsen vielä? - Kyllä. Palautan sen sitten myöhemmin.
- Ei, älä tee sitä. Voin noutaa sen koulun jälkeen huomenna. - Hyvä on.
- Hei hei. - Moikka.
- Burt Munro. - Niin?
Sinulla on käsittääkseni minun lihaveitseni.
- Niin, kyllä. - Ja teroittimeni.
Hetkinen. Kas tässä.
Kiitos lainasta.
- Päiviä, Frank. Miten voit? - Eipä tässä mitään. Siinähän se menee.
Eturenkaasi on hieman lintassa, Burt.
Mutta hyvä, että se on lintassa vain alhaalta.
- Nähdään huomenna illanvietossa. - Niistä tuleekin varmaan loistokkaat.
Hei, Fran.
- Antaisitko koko summan, kiitos? - Yksi eläkemaksu, olkaa hyvä.
Fran...
Haluan kysyä sinulta jotain, johon sinun tulee vastata -
- yksinkertaisesti kyllä. Sopiiko, Fran? - Hyvä on.
Kyllä. Mikä se kysymys on, Burt?
Olisitko suostuvainen lähtemään -
nuhteettoman nuoren miehen kanssa huomenna paikalliseen illanviettoon?
Pyydätkö sinä minua treffeille, Burt Munro?
No tuota, kyllä. Kyllä taidan pyytää, vai mitä?
- Lähtisitkö? - Sopii.
- Hei, poju. - Hei, Burt.
- Tuo on ällöttävää. - Niin taitaa olla.
Valmiiksi pukeutuneena illanviettoon enkä saanut hienoja kenkiäni jalkaan, -
koska varpaankynteni ovat isot kuin simpukankuoret.
No niin. Kyllä se tästä.
Katsopas tuota. Kuin keijukaisen varpaat.
- Kiitoksia, Burt. - Ole hyvä.
- Iltaa, Burt. - Kiitoksia.
- Tässä on Fran. - Iltaa, Fran.
- Kiitoksia, kiitoksia. Iltaa, Duncan. - Burt.
Käyn pikaisesti tervehtimässä ja tulen sitten takaisin, sopiiko?
- Mitä kuuluu? - Onko pyörä kunnossa? - Kyllä.
- Hyvää syntymäpäivää, Burt. - Kiitoksia, ystävä hyvä.
Tämäpä yllätys, vai mitä?
Haluaisitteko ostaa arvan tai kaksi?
- Mitä voin voittaa? - Porkyn ja kaksi tusinaa olutta.
Keräämme rahaa, jotta voimme lähettää Burtin Amerikkaan.
Iltaa, Burt. Tule tanssimaan.
- Mitä tämä on? Twistiä? - Kyllä, twistiä. Osaatko twistata?
Twistaa kanssani.
Osaathan sinä twistata.
Tämä se nyt on, ydinvoiman invaasio.
Sitten ilma kirkastuu ja tomu laskeutuu.
Katsot ulos onko kaupunki maantasalla?
Mutta siellä keskellä pihaa niin reippaasti elossa -
seisoo Burt Munron ystävä, vanha Indian Scout '45.
- Se oli suuri kunnianosoitus Burtia kohtaan. - Tule Burt nyt tänne lavalle.
Tule nyt. Tule vain.
Toivon, että olette kaikki ostaneet arpalipun tänä iltana -
koska uskomme, että Burt vie Southlandin Moottoripyöräklubin maailmankartalle.
- Mitä tuolla ulkona tapahtuu? - Häivy siitä.
Voi sentään.
- Hyvä herrasväki, luulen että olen selvittänyt sen... - Oletko Burt Munro?
- Mitä hän sanoi? - Sanoin, että oletko Burt Munro?
Etsittekö vanhaa Burtia? En tiedä. Onko kukaan nähnyt vanhaa Burtia?
- Onko kukaan nähnyt Burtia? Emme... - Sinä olet hän. Olet Burt Munro.
Sinä olet se vanha äijä, joka ajaa Army Indianilla, etkö olekin?
Ai se vanha äijä. Burt Munro. Kyllä. Kyllä se olen minä, käsittääkseni.
Mutta se nuori, herra Army Indian on aika rassi. Minulla on -
alkuperäinen 1920-luvun tupla V Scout.
- Sehän on se, jossa on polkimet, vai mitä? - Älä anna heidän häiritä, Burt.
En tiedä minkälaisilla polkupyörillä te apinat kaupunkiin ajoitte, -
mutta minun vanhukseni peittoaa ne kaikki.
- Enpä usko, vaari. - Etkö?
- Miksi et laittaisi rahoja sanojesi tilalle? - Sehän sopii. Senkin vanha houkka.
- Näyttää siltä, että he ovat jänistäneet, Burt. - Mitä?
- Näyttää siltä, että he ovat jänistäneet. - Nyt he tulevat.
He tulevat.
Mukava, että pääsivät paikalle, vai mitä?
- Satanen vetoa, että pyöräsi tulee maaliin viimeisenä. - Selvä.
Näytä niille, Burt.
Valmiina, paikoillanne -
aja.
Tulkaa työntämään.
- Vauhtia. - Äkkiä nyt, Burt. - Työntäkää. Työntäkää lujaa.
Anna mennä.
Vauhtia! Mene!
- Helvetti! - Kiva pyörä, vaari.
Luuseri.
Kiitti, kaverit.
- Parempi tuuri ensi kerralla. - Parempi tuuri, Burt.
- Kiitoksia, kultaseni. - Varovasti, se on kuumaa.
Ainakin annoin heidän rahoilleen vastinetta. Suoralla ainakin.
- Burt, mitä matka Amerikkaan maksaisi? - Anteeksi, kulta, mitä sanoit?
Kuinka paljon matka Amerikkaan maksaisi?
En oikein tiedä. Ehkä noin kaksi tuhatta, kuulemma.
Kuinka paljon sinulla on nyt rahaa?
Lukuun ottamatta tämänpäiväistä ja rahoja eilisillalta.
Eläkerahoja, joita olen säästänyt.
Minulla on noin 1275 dollaria. Yhdysvaltain dollaria.
Mutta minähän voisin lainata sinulle rahaa.
Kovin ystävällistä, Fran kultaseni, mutta ei kiitos. En voisi tehdä sitä.
Kai sinä jotain voit tehdä?
En ole kertonut tätä kenellekään, mutta -
en usko pääseväni Bonnevilleen. En tänä vuonna ainakaan.
Seitsemänsataa dollaria on vaikeata löytää -
ja laiva lähtee viiden päivän kuluttua.
Tosin haluaisin selvittää, kuinka lujaa sillä pääsee -
ennen kuin "putoan satulasta," kuten on tapana sanoa.
- Päivää, Lloyd. - Päiviä, Burt.
- Harmittavaa se kaatuminen. - Säilyinpähän ainakin ehjänä.
- Hyvä. Mitä saisi olla tänään? - Talon erikoinen. Papuja, piirakkaa ja olutta.
- Se tekee viisi puntaa. - Hyvä on.
Burt? Miksi et ottaisi kiinnelainaa taloasi vastaan?
- Mitä taloa? - Kiinteistöäsi. - Kai se on jonkin arvoinen.
- Ole hyvä. - Burt Munro, katso nyt käsiäsi.
- Mitä vikaa niissä on? - Peset kyllä kätesi, ennen kuin tulet lähellekään minua.
Tässä, olkaa hyvä.
Herätys. Aika nousta ylös ja ulos.
Burt, olet kultainen.
Minun paras lähteä ennen kuin naapurit huomaavat minut.
Tämä maistuu hieman oudolle.
Metalliselle.
Perhana!
- Mitä nyt? - Rintaani koskee.
Hän on tallissa. Äkkiä.
Äiti, isä, Burtille on sattunut jotain.
- Burt, mikä sinulla on? - Paranen kyllä, Tommy. Älä ole huolissasi.
- Oletko varma? - Olen.
Mitä te oikein tuijotatte? Vanhatkin miehet tarvitsevat rakkautta.
- Herra Munro. - Päivää. Mikä on tuomio, tohtori?
- Olen pahoillani, mutta ei hyvä. - Vai niin. Anna tulla.
Sinulla oli rasituskipuja.
- Sinulla on valtimon kovettuma. - Ja mikä se on?
- Sydämen suonet ovat kaventuneet. - Voi sentään.
Pelkään pahoin, että emme voi tehdä ikäisellesi miehelle -
muuta kuin käskeä ottamaan rauhallisesti.
Jos koet vielä kipua, laita yksi näistä kielesi alle ja anna sen sulaa ja niele sitten.
Sen tulisi tehota kipuun puolessa minuutissa.
- Miksi näitä kutsutaan? - Trinitraateiksi. Tunnetaan paremmin nitroglyseriininä.
- Sitä ainetta, jolla räjäytellään. - Mutta paljon pienemmissä määrissä.
Hyvä on.
Onko tällä vaikutusta kykyyni ajaa moottoripyörälläni.
- Valitettavasti luulen niiden päivien olevan ohitse. - Ei helvetissä ole.
Ei kestä enää kauan.
Springfield.
Springfield. Sieltä intiaanit ovat kotoisin.
- Intiaanit? - Niin juuri. Intiaanit.
Springfieldistä, Massachusettsista. Maailman hienoin moottoripyörä.
- Niinkö? - Niin juuri.
- Voitte tulla nyt sisään. - Hyvä. Kiitoksia.
Niin, Springfield.
Suunnitelma on ajaa Timaruun ja -
siellä minä ja pyöräni hyppäämme laivaan, joka menee Amerikan -
Los Angelesiin. Laiva lähtee lauantaina. Ostan auton Los Angelesista -
ja ajan sitten Utahiin. Bonnevillen suola-aavikolle.
- Ja tämä matka on tärkeä? - Totta kai on.
Olen nuoresta pojasta asti ollut kiinnostunut nopeista vehkeistä.
Joissa pyörät pyörivät ja liikkuvat ja Bonnevillessä ne menevät todella kovaa. Se on -
valtava kuivunut järven pohja -
sitä riittää maileittain ja se on täysin tasainen -
ja voit ajaa ajoneuvolla niin lujaa kuin se vain menee.
Joten se on yksi niistä harvoista paikoista maailmassa, -
missä voit ottaa selvää mihin ajokistasi todella on.
Tässä olen Uuden Seelannin moottoripyörä klubin lehden kannessa. Ja tuossa on Indiani.
- Hieno kuva. - Niin, muutama vuosi sitten.
Minun olisi päästävä matkaan, koska en tiedä kauanko minulla on vielä elinaikaa jäljellä.
En varmaankaan kuullut tuota viimeistä lausetta.
- Sanoin, etten tiedä kauanko minulla on elinaikaa. - Kuulin ensimmäisellä kerralla.
Kerrohan minulle, Burt. Mitä sinulla on antaa vakuudeksi lainaa vastaan?
Työkaluni, tavarani, palkintoni ja muuta sellaista.
Tuskin pankki on kiinnostunut niistä. Tarvitsemme jotain enemmän konkreettista.
Jotain sellaista kuin kiinnitys kiinteistöösi.
- Saitko sinä rahat? - Kyllä. Lähden torstaina.
- Torstaina? Niin pian? Pääsisinpä minäkin mukaan. - Ehkä ensi kerralla.
Thomas. On päivällisaika. Tulehan kotiin.
- Olemme kohta valmiita, rouva Jackson. - Niin äiti, olemme melkein valmiita.
- Nähdään päivällisen jälkeen, Burt. - Hyvä on, poika.
Eipäs kaahailla. Minähän tässä olen ennätysten tekijä.
Minne olet matkalla?
Ja tuossa se on, ennen kuin kiinnitin tuuliohjaimet siihen.
- Mikä kuva tuo on? - Tyttöystäväni, juuri kun olin ostanut pyörän.
Siitä on paljon aikaa.
- Etkö pelkää, että tapat itsesi jos ajat kolarin? - En.
Sitä elää enemmän viiden minuutin aikana tällaisen pyörän päällä -
ajaessaan kaasu pohjassa, kuin jotkut elävät koko elämänsä aikana.
Niin, enemmän viidessä minuutissa. Tuossa on minun isäni.
Ja minun äitini.
He ovat kaikki jo poissa.
Luoja, että se on mennyt nopeasti.
Tiedätkö, vaara on elämän suola -
ja on otettava riskejä aina silloin tällöin, vai mitä, poika?
Se tekee elämästä elämisen arvoista.
Ja hienojen naisten seura saattaa auttaa myös asiaa.
- Etkö todellakaan koskaan pelkää? - Ei, en.
Tiedätkös, kun olin sinun ikäisesi poika -
minulla oli kaksoisveli nimeltään Ernie.
Ja eräänä päivänä isä oli ulkona kaatamassa puuta.
Yllättäen se jäi kiinni johonkin ja -
Ernie meni auttamaan. Yhtäkkiä se puu -
irtosi ja kaatui hänen päälleen ja hän kuoli välittömästi.
Muistan sen ikuisesti.
Siitä lähtien, olen yrittänyt olla pelkäämättä mitään.
Täytyy kyllä myöntää, että ennen suurta kilpailua toisinaan vähän hermostun.
Jos perhoset vatsassani olisivat lehmiä -
voisin perustaa meijerin.
Olipas se hauskasti sanottu.
Kun sinut vietiin ambulanssilla sairaalaan. Mitä silloin tapahtui?
En tiedä. Vähän närästystä tai jotain.
Niin, sitä se oli. Ei minussa ole mitään vikaa. Ei sinun tarvitse olla minusta huolissasi.
Muutenkin minun iässäni jokainen päivä maanpinnalla ja pystyasennossa on hyvä päivä.
Pidä sinä huolta tästä, kunnes palaan takaisin.
- Mitä, jos et tulekaan takaisin? - Puhumme siitä sitten.
Burt? Ethän unohda leikata nurmikkoasi?
- Mitä? - Muista leikata nurmikkosi.
- Isäni ei lakkaa valittamasta siitä. - Vai niin.
Hän sanoo, että se vaikuttaa koko naapuruston asuntojen arvoon.
Voi hitsi, no sehän ei käy kyllä päinsä, vai mitä?
- Mitä sinä teet? - Hei, poju. Yritän vain päästä eroon ruohosta.
Burt, mitä helvettiä sinä nyt oikein teet?
Kuten käskit George, yritän päästä ruohosta eroon.
Olla hyvä naapuri, ennen kuin lähden huomenna.
Tom! Tule sisälle heti! Heti!
Oikeasti, Burt!
- Mitä he täällä tekevät? - Johtuisikohan tulipalosta, Burt?
Rengas laitetaan ensin. Juuri noin.
Juuri noin, Jeff. Hyvä.
Tämä menee tähän.
Pillerit. Ajokortti, passi.
No niin, onkos minulla kaikki?
Silmälasit, munat, kello ja lompakko. Mitä sinä oikein naurat?
- Ja nyt matkaan. - Isä sanoi, että voit soittaa meille. - Mitä?
- Isä sanoi, että voit soittaa meille. - Sehän on mukavaa. - Voit kertoa, miten pärjäät.
- Kiitoksia. - Tässä on puhelinnumeromme.
- Luuletko, että rikot ennätyksen? - Ainakin toivon niin.
Isä ei usko, että pystyt siihen.
- Niinkö hän sanoi? - Hän sanoi, että ei kukaan usko.
Niin no.
Kaikki muut, paitsi minä.
Olet hyvä poika, Tom.
Kerronpa sinulle erään asian.
Jos et pidä unelmistasi kiinni, voisit yhtä hyvin olla vihannes.
- Minkälainen vihannes? - En minä tiedä.
Kaali. Niin juuri. Kaali.
- Tuossa. Älä hukkaa sitä. - Lupaan pitää huolta siitä. - Hyvä.
Pidä paikkoja silmällä puolestani, Tom.
- Äläkä unohda syöttää kanoja. - Se on minun hommani. - Niin.
Voit antaa munat äidillesi.
Mitähän muuta? Ai niin.
Voit virtsata sitruunapuuni juurelle sillä aikaa, kun olen poissa.
Ei siinä ole mitään väärää jos virtsaat sitruunapuuni juuren, -
kuten kungfutselaisilla on tapana sanoa, se on maailman paras lannoite.
- Keitä kungfutselaiset ovat? - Väkeä, jotka asuvat Dunedinessa.
- Kiitoksia avusta, kaverit. - Onnea matkaan, Burt. - Kiitos, Jeff.
- Näytä niille jenkeille. - Sen teen.
- Ota rennosti, Burt. - Se on yksi asia, jota en aikonut tehdä, George.
- Hei vaan, kultaseni. - Onnea matkaan.
Moikka, ystäväni.
Jos et lähde silloin kun tahdot, kun sitten lähdet huomaat olevasi mennyt jo.
- Nähdään. - Nähdään, Burt.
- Hei hei, Burt. - Onnea matkaan. - Heippa.
Nähdään, Burt.
Katso nyt tuota!
No niin, Fran. Vihdoinkin olen matkalla.
Luulin, että useampi kerholainen olisi tullut katsomaan lähtöäni.
- Ehkä heidän piti olla töissä. - Niin varmaankin.
Nuori Tom kertoi minulle, ettei kukaan usko minun pystyvän siihen.
- Uskotko sinä, Fran? - En minä tiedä, Burt.
Luulen, ettei sillä ole väliä suuntaan tai toiseen.
Luin kerran kauan sitten jotain.
Opettelin sen ulkoa.
Theodore Roosevelt sanoi: -
"Ei kritiikin ole väliä. "
"Ei miehen, joka osoittaa, kuinka vahvat miehet kaatuvat. "
"Tai jotka kertovat tekijöille, mitä he olisivat voineet tehdä paremmin. "
"Kunnia kuuluu heille, jotka yrittävät. "
- Laske ikkunasi alas! - Mitä?
- Siinä on vähän kaljarahaa. - Mitä? - Kaljarahaa.
- Minä en juo. - Onnea matkaan. Sinä ajat hyvin. - Kiitos.
- Näytä heille, että osaamme lentää. - Selvä. Tuon vapauden patsaan tullessani.
Tuo oli reilua, kaveri. Kiitoksia.
Ei niin nopeasti.
Hitto!
Ole varovainen!
Pelkäsin sen jo tippuvan.
- Sinun on parasta mennä. - Hyvä on.
Pidä huolta autostani.
- Pidä sinä huolta itsestäsi. - Sen teen.
- Onhan sinulla lääkkeesi ja muut? - Kyllä, kaikki mukana.
- Tule takaisin ehjänä. - Tulen kyllä. Heippa.
- Missä kapteeni on? - Kannen alla.
- Menette tuosta alas. - Kiitoksia.
- Etsin kapteenia. - Minä olen.
Nimeni on Burt Munro.
Minun oli tarkoitus maksaa työllä matkani Los Angelesiin.
- Toivottavasti osaat kokata. - Kokata?
- Voihan minä yrittää. - Keittiö on tuolla.
- Hitto! Kuka tiskaa astiat? - Sinä.
- Tuoksuu hyvältä. - Mitä tarjoat meille tänään, Burt?
Hyvää kiivimuhennosta.
Älä vain anna Burtin nähdä tuota.
Älä nyt pilaa sitä kaikella tuolla ketsupilla.
- Anteeksi, Burt. - Johan on!
- Aiotko katsoa elokuvan, Burt? - Mitä? - Aiotko katsoa elokuvan?
- Mikä sen nimi on? - Broken Barrier.
- Onko se hyvä? - Jane Russell näyttelee siinä.
Tuolla on vapaa paikka, Burt.
- Savuke? - Ei kiitos. - Etkö polta, Burt?
En. Ja kun minulta kysytään, että miten pysyn liikkeessä vielä tässä iässä -
niin sanon heille, että siksi etten polta. Sanon myös teille, että älkää polttako.
Naurakaa vaan, mutta isäni sanoi miksi saastuttaa keuhkonsa tupakansavulla?
Tupakka vain tuhoaa keuhkonne -
- ja lyhentää elämäänne. - Sammuttakaa valot.
Näytteleekö Jane Russell tässä?
Näytä niille, Burt.
- Kiitos, ystävä. - Eipä mitään.
- Onnea matkaan, Burt. - Kiitos. Muistakaa mitä sanoin. Älkää polttako.
- Yritän lopettaa. - Hei vaan, kaverit. Nähdään.
- Tervetuloa Yhdysvaltoihin. Tulli on vasemmalla. - Kiitoksia. Mukava olla täällä.
Päiviä.
- Olkaa hyvä ja odottakaa keltaisen viivan takana vuoroanne, sir. - Anteeksi kuinka?
- Keltaisen viivan taakse. - Keltaisen viivan?
- Päiviä. - Passi ja tullauspaperit, kiitos.
Siinä, olkaa hyvä.
Kauanko aiotte olla Yhdysvalloissa?
Niin pitkään kuin minulta kestää päästä Bonnevilleen ja takaisin.
- Matkanne tarkoitus? - Tehdä nopeuden maailmanennätys Intiaanillani.
- Intiaanillasi? - Herra Munro.
- Tämä on ensimmäinen vierailunne Amerikkaan? - Kyllä, sir.
Annoitte erikoisia vastauksia virkailijalle, joten kysyisimme vähän lisää.
- Antaa tulla. - Tarkastellaan, mitä aiemmin sanoitte.
- Mitkä ovat tarkoituksenne täällä yhdysvalloissa? - Ajaa nopeuden maailmanennätys.
- Ja miten aiotte sen tehdä, sir? - Moottoripyörälläni.
Se on parhaillaan laivan ruumassa ja -
se puretaan huomenna. Se on Indian. Vuoden 1920 Indian Scout.
Hieman modifioitu.
- Tiedätkö mitä? Olen tainnut lukea pyörästäsi. - Niinkö?
Siitä oli juttu Popular Mechanics- lehdessä muutama vuosi sitten.
Juuri niin. Se olen minä. Leslie Hobbs Christchurchista lähetti jutun lehteen.
Mitäs siinä sanottiin? Australian nopein moottoripyörä?
Kyllä ja Uuden Seelannin.
Kuulostaa siltä että olette nuhteeton, herra Munro.
Meillä on ilmeisesti suuri kunnia saadessamme teidät vieraaksemme.
- No mutta kiitoksia. - Annamme teille puoli vuotta aikaa.
Sen tulisi olla riittävä aika siihen mitä olette tulleet tekemään.
- Tervetuloa USA:han. - Kiitoksia oikein paljon.
- Onnea matkaan, sir. - Kiitoksia.
- Tavarat takaluukkuun. - Mitä? - Laukut taakse. Laukku, taakse!
Ei tarvitse auttaa. Laitan ne toki itse. Laiskuri!
- Istukaa taakse. Taakse! - Mitä? - Sinä taakse!
Kuule kaveri, täällä ei kannata tulla vanhaksi.
- Minne ajetaan? - Mitä?
- Minne mennään? - Hollywoodiin.
Haluan mennä Hollywoodiin. Haluan nähdä filmitähtiä.
Selvä, ajamme Hollywoodiin. Mihin Hollywoodissa?
Hotelliin Sunset Boulevardilla. Olen kuullut, että se on hieno katu.
Kenenköhän kanssa olet jutellut? Mikä hotelli?
En minä tiedä. Joku suosittu.
Luuletko, että olen joku tietosanakirja.
Jätä minut vain johonkin, niin löydän itse tieni.
Mahtaa olla valtavat sähkölaskut täälläpäin.
Firestone. Shell.
Kaikki liittyy autoiluun, eikö vain? En ole eläissäni nähnyt näin paljon autoja.
- Sanoitko jotain? - Sanoin, etten ole koskaan nähnyt yhtä paljon autoja.
Pakko päästä jollain liikkeelle.
Katso, tuolla on keilahalli. Keilaatko sinä?
Mitä hän oikein tööttäilee?
Jeesus! Hitto, näitkö sinä tuon? Tuo kaveri peruutti toisen päälle.
Hän on hullu. Sekopää. Hän teki sen uudestaan.
Älä tuijota. Tässä kaupungissa on paljon hulluja ihmisiä.
En ole eläissäni nähnyt mitään tuollaista.
- Tämän luulisi kelpaavan. - Paljonko olen velkaa?
- 28 dollaria plus laukku 29 dollaria. - Mitä?
Sanoitko juuri, mitä luulen sinun sanoneen?
- Oletko kuuro? - Mitä?
- Oletko kuuro? - Kyllä, olen hieman huonokuuloinen, mutten tyhmä.
- Mitä sanoitkaan minun olevan velkaa? - 29 dollaria.
En halua ostaa koko taksia, kaveri. Haluan vain maksaa matkasta, siinä kaikki.
- Mistä olet kotoisin? - Mitä?
- Oletko britti? - En. Älkää naurattako.
En ole englantilainen. Olen Uudesta Seelannista.
Tämä on Amerikka. Ja kyyti maksaa, kuten mittarissakin lukee, 29 dollaria.
- Kaiva vain kuvettasi nyt. - Kaivan, kaivan.
- Siinä on. 29 dollaria. - Älä unohda tippiä. - Mitä?
Täällä on tapana antaa tippiä. Kymmenen prosenttia.
- Paljonko? - Kymmenen prosenttia.
Tuossa kymmenen senttiä.
- Anteeksi, sir. Vaikutatte anteliaalta mieheltä, sir. - Mitä?
- Vaikutatte anteliaalta mieheltä. - Niinkö?
Kyllä. Haluaisitteko ostaa kukkasen, jonka voit antaa jollekin mielitietylle.
Minulla ei valitettavasti ole yhtään käteistä.
Älkää olko huolissanne. Rahat menevät hyvään tarkoitukseen.
Varat menevät organisaatiolle, joka auttaa hädässä olevia ihmisiä.
Hyvä on, paljonko ne maksavat?
- Antakaa mitä voitte. - Hyvä on.
Kaikki näyttävät samanlaisilta. Kaikki ovat vihreitä.
- Sen takia niitä kutsutaankin dollareiksi. - Tuo näyttää yhden dollarin seteliltä.
- Tuossa on yksi. Kiitos ja hyvää päivän jatkoa. - Ei, se oli kymppi.
Neiti, se oli kymppi. En halunnut antaa antaa niin paljon. Tulkaa takaisin.
- Hei, kultu. - Mitä sinä haluat? - Haluatko mennä? - Mennä mihin?
- Mennä sisälle. - Kyllä olen menossa sisälle.
- Vien sinut maailman ympäri. - Olen juuri tullut toiselta puolelta maailmaa.
- 15 taalaa, kulta. 15 taalaa. - Ei kiitos. Mene pois.
Iltaa.
- Haluaisin huoneen. - Huone maksaa viisi dollaria tunnilta.
Olin aikeissa olla hieman sitä kauemmin.
- Kuinka kauan? - En tiedä. Pari päivää kai.
- Kahden hengen huone? - Mitä?
- Kahden hengen huone? - Ei, olen yksin.
Maksaako se paljon, koska minulla ei ole paljoa rahaa?
- Oletko AAA:n jäsen? - Mitä?
- Oletko AAA:n jäsen? - En ole koskaan kuullut heistä.
- Et ole kuullut AAA:sta? - Ei, neiti kaikki tietävä, en ole kuullut AAA:sta.
Hyvä on, sovitaan, että olet jäsen. Saat 10 prosentin alennuksen.
Miltä 22 taalaa yöstä kuulostaa?
- Niin paljon? Onko se halpaa? - Kulti, se on liki ilmaista.
- Mikä teidän nimenne on? - Tina Washington.
Tina Washington, haluan antaa sinulle tämän. Ehkä se piristää hiukan sinua.
- Jos vaikka lakkaisit murjottamasta. - No mutta kiitos.
- Tämä on ainut mukava asia, joka on tapahtunut koko viikolla. - Ole hyvä.
Olen Burt Munro. Tulen Uudesta Seelannista. Olen kotoisin Australiasta.
Hyvää iltaa, Burt Munro, Uudesta Seelannista, Australiasta.
- Minulla on ollut varsinainen ilta. - Tervetuloa Hollyhulluun.
Haloo? Onko ketään kotona?
- Hei, Tina. - Hyvää huomenta, Burt.
Oletko vieläkin täällä? Senkö takia olit niin tyly eilen illalla?
- Etkö nuku koskaan? - Minä teen yövuoroa.
Lähden pois heti kun James tulee. Hän on taas myöhässä.
Voisitko soittaa tähän numeroon puolestani?
Se on varustamon numero ja heillä on minulle iso laatikko -
ja minä haluaisin tietää, kuinka voisin noutaa sen.
Puhu sinä heille. He eivät kuitenkaan ymmärrä murrettani.
Mitä haluat minun kysyvän heiltä. Pieni hetki, olkaa hyvä.
Kysy, että koska Burt Munron rahti, joka sisältää moottoripyörän -
- on valmis noudettavaksi. - Soitan herra Burt Munron puolesta.
Hän haluaisi tiedustella, että koska hänen rahtinsa sisältäen moottoripyörän -
- on valmis noudettavaksi. - Mikä laiva?
- Rangatira, Uudesta Seelannista.
Rangatira, Uudesta Seelannista.
- Se on täällä. - Joten hän voi tulla noutamaan sen?
Huomenna Long Beachin tullista. Kiitos, kerron hänelle. Näkemiin.
- Sehän oli nopeaa. - Olet myöhässä.
En jaksa olla täällä enää hetkeäkään. Tule, tarjoan sinulle aamiaisen.
Tämä on hienoa. En koskaan ole nähnyt menua, jossa on kuvia.
- Oletteko valmis tilaamaan, sir? Oletteko valmis? - Kyllä.
Taidan ottaa Double Delightin.
- Kuinka haluatte munanne? - Mitä? - Kuinka haluatte munanne?
- Haluan ne kypsinä. - Löysänä? Kevyesti paistettuna?
- En minä tiedä. Mitä suosittelette? - Kevyesti paistettuna on parasta.
- Hyvä on. Kevyesti paistettuna. - Minä otan samanlaisen.
Kevyesti paistettuna. Pitääpä muistaa se.
Minä pidän tästä amerikkalaisesta aamiais-jutusta.
Se on hyvä.
- No niin, neitoseni, mistä olisi parasta ostaa käytetty auto? - Laaksosta.
- Voisin viedä sinut sinne aamiaisen jälkeen. - Kiitoksia.
Enkä minä ole tyttö. Olen poika.
Ajattelinkin, että sinussa on jotain hieman omituista.
Mutta olet silti enkeli.
Tuhannet kiitokset, Tina. Täällähän on autoja pinoittain.
- Palaan hotellille myöhemmin. - Hei hei.
Hei hei.
- Kuinka voin palvella teitä, sir? - Haluaisin ostaa auton. Erittäin halvan auton.
Olet tullut oikeaan paikkaan, amigo.
Itse asiassa, jos löydätte auton halvemmalla jostain, niin se on luultavasti varastettu.
Nimeni on Burt, Burt Munro. Olen Uudesta Seelannista. Hauska tavata.
Olen Fernando El Salvadorista. Hauska tavata teidät, herra Munro.
- Voitte sanoa minua Burtiksi. - Hyvä on, herra Burt.
Kuinka paljon olitte ajatelleet käyttää rahaa, herra Burt?
En paljoa, Fernando. Ei minulle jäänyt paljoa eilisestä taksimatkasta.
- Haluat 399 dollaria tästä? Se kuulostaa sairaalta. - Mitä te tarjoatte?
Annan 200 dollaria jos teette minulle palveluksen.
Anna minun käyttää pajaasi -
ja joitain romuja, joita näin lojuvan ympärillä.
Minun pitää valmistaa traileri, jotta voin kuljettaa pyöräni Bonnevilleen.
- Ei se ole palvelus. 325 dollaria on palvelus. - Ei, 225 dollaria.
Olette kova kauppamies, herra Burt, mutta minä pidän sinusta.
Myyn 250 dollarilla ja voit käyttää pajaani, mutta vain öisin eikä metelöintiä.
- Käykö tänä iltana? - Kyllä, tänä iltana käy.
Pysäytä auto, niin laitetaan se käymään kunnolla.
No nyt kuulostaa paremmalta.
- Anna kun minä ajan. - Hyvä on.
Kehrää kuin kissa nyt.
Se on vanha kunnon peli, vai mitä? No niin, sitten mennään.
- Käänny tästä vasempaan, herra Burt. - Hyvä on.
- Nuohan ajavat väärällä puolella. - Pysäytä auto.
Käänny, tänne päin.
Pysäytä auto.
Älä nyt hermostu.
- Siirry, senkin kahjo vanhus. - Luulin olevani Uudessa Seelannissa.
- Siellä ajetaan toisella puolella tietä. - Niinkö? Sinä tapatat meidät.
Et ole Uudessa Seelannissa, vaan Amerikassa.
- Tiedän sen. - Täällä ajetaan tien oikealla puolella.
Burt, anna kun neuvon sinua.
Kun ajat täällä Amerikassa tai ihan missä tahansa, -
kuskin kuuluisi aina olla keskellä tietä.
Keskellä. Jos et ole keskellä, olet tien väärällä puolella. Ymmärrätkö?
Haluatko tämän tähän?
Juuri niin. Noin, hyvä.
- Kiinni on. - Kello on kolme aamulla.
Niin, aika lentää kun on kivaa.
Kun sanoin, että voisit käyttää pajaa öisin en tarkoittanut koko yötä. Vaimoni tappaa minut.
Mene sinä vain kotiin ja minä voin ottaa torkut autoni takapenkillä.
Minä lukitsen paikat ennen kuin käyn nukkumaan.
Minusta aika paljon hommaa yhdestä 250 dollarin autosta.
Hyvä on, Burt. Vedä ovi vain alas. Hyvää yötä.
Fernando. Missä täällä voi käydä kusella?
- Kusella? - Niin, virtsaamassa Minulla on eturauhasongelma.
- Mene noista ovista ja siellä on ovi jossa lukee Caballero. - Hyvä on.
- Nähdään aamulla. Aikaisin. - Hyvää yötä.
Mihin jäimmekään?
Burt?
Hyvää huomenta, herra Burt.
- Saitko sen valmiiksi? - Kyllä.
Tarvitsee vain löytää vielä pari rengasta ja olen valmis matkaan.
Minulla on muutama rengas, jotka voit ottaa jos vain teet palveluksen. - Mitä vain.
Koitapas nyt, Fernando. Hyvä.
- Burt? Sinä olet jumalauta nero. - Kiitoksia.
Miksi sinun pitää lähteä? Jäisit tänne hetkeksi? Maksan sinulle hyvin.
Ei käy, ystäväni. Minun pitää olla 23. päivä Bonnevillessä -
kun kilpailuviikko alkaa ja minun on päästävä matkaan.
- Sinulle on aina paikka täällä. - Kiitos. Nähdään.
- Onnea matkaa. - Heippa.
Kaveri on tosi taitava.
- Hei, kultaseni. - Olin huolissani sinusta.
Siivoojat kertoivat, ettet ole nukkunut sängyssäsi viime yönä.
- Saako siitä alennusta? - Enpä usko.
Haluan, että näytät minulle kartalta kuinka pääsen Long Beachiin -
- jotta voin hakea pyöräni tänään. - Lopetan 15 minuutin päästä.
Tulen mukaasi.
Ei hullumpi kärry 250 dollarilla, vai mitä?
- Oletko varma, että sillä pääsee Utahiin? - Totta kai.
Tämä vanha rouva vie sinut vaikka Uuteen Seelantiin ja takaisin.
- Annas kun autan. Hyppää kyytiin, kultaseni. - Kiitoksia.
Se mies, joka myi auton minulle antoi minulle hyvän neuvon.
Hän sanoi että kuskin, se olen minä, tulisi aina olla keskellä tietä.
- Varo! Varo! - Ei hätää. Uudessa Seelannissa ajamme tien toista reunaa.
- Niinkö? - Kyllä. Anteeksi tuo äskeinen.
- Haluatko, että minä ajan? - Ei tarvitse. Pakkohan minun on tämä oppia.
- Tullin pitäisi olla tässä. - Selvä.
- Päivää? - Voinko auttaa, sir?
Kyllä. Nimeni on Burt Munro ja tulin noutamaan moottoripyörääni.
Tulin maihin pari päivää sitten Uudesta Seelannista -
rahtialuksella nimeltä Rangatira -
ja minua pyydettiin tänne hoitamaan tullauksen.
- Herra Munro. - Kyllä, Munro. M-U-N-R-O.
- Odottakaa tässä, sir. - Kiitoksia.
Herra Munro on täällä hakemassa sitä rikkoutunutta rahtia.
- Herra Moonro. - Munro.
- Tulkaa kanssani tänne varastoalueelle. - Onko jokin vialla?
Kuljetuksenne on kärsinyt vaurioita.
Voi ei.
Miksi maalasin nämä nuolet kylkiin jos niistä ei kerran ole mitään hyötyä?
- Tuollaisena se tänne valitettavasti toimitettiin. - Mitä sille on tapahtunut?
Saamieni tietojen mukaan kymmenen tonnia lannoitetta laskettiin sen päälle vahingossa -
kun se oli vielä lastiruumassa. Sinuna haastaisin varustamon oikeuteen.
Oikeuteen? Ei minulla ole aikaa haastaa ketään oikeuteen.
Käske miehiäsi kääntämään laatikko oikein päin, pääsemme käsiksi pyörään -
ja tarkistamaan vahingot.
Hyvä on, kaverit, puretaan se.
Perä näyttää olevan kunnossa.
Ei vahinkoja toistaiseksi.
Ei mitään vahinkoja. Hyvä.
- Hyvä, että olitte pakanneet sen hyvin. - Niin, se on pirun ihme.
Vanha intiaani elää taistellakseen seuraavana päivänä.
Tuhannet kiitokset, Tina. En tiedä, kuinka olisin selvinnyt ilman apuasi tänään.
- Olet oikeata maan suolaa. - Etkö varmasti haluaisi tulla luokseni illalliselle?
- En voi, kultaseni. - Voisin tehdä ruokaa sinulle.
Minun on päästävä matkaan. Häivyttävä tieheni, kuten sanotaan.
- Hyvä on, ystäväni Kiivien maasta. Pidäthän yhteyttä? - Kyllä pidän.
Tässä on puhelinnumeroni.
- Soita, miten sinulla menee. - Voinko soittaa vastapuheluna?
Voithan aina yrittää.
- Onpa hyvä, että pidän sinua naisena. - Minähän olen nainen.
Niinpä tietenkin. Heippa, kultaseni.
- Huomenta. - Huomenta.
- Tankki täyteen, kiitos. - Tavallista vai etyyliä?
Kuka etyyli on? Hyvä on.
Otan etyyliä.
- Päivää, nuori mies. - Päivää.
- Onko tämä raketti? - Mitä?
- Onko tämä raketti? - Toivon niin.
Voi hitsi.
Mitä sinulle tapahtui?
Katsotaan vähän.
Löysinpäs.
Tulehan!
Luulin, että pääsisimme perille.
Ja mitä nyt sattuikaan.
- Päivää, kaveri. - Onko ongelmia?
Kyllä. Onpa onni, että satuit paikalle.
Pyörä irtosi traileristani. Auttaisitko minua saamaan sen takaisin?
- Hyvä on, katsotaan. - Nimeni on Burt, Burt Munro.
Jake. - Oletko intiaani? - Kyllä.
Tämä tässä saattaa olla maailman nopein intiaani.
Ainakin hetki sitten. Se on hieman painava, joten varo sitä.
No niin, yksi, kaksi, kolme.
Selvä. Asutko lähistöllä, Jake?
- Miksi haluat ajaa tuolla vekottimella? - Se onkin hyvä kysymys.
Ehkä se on vain tekemisen ilo.
- Jake, minulla hätä. Missä voin helpottaa oloani? - Tuolla on paikka sitä varten.
- Minulla on hieman eturauhasongelmia. - Minulla on vähän samaa ongelmaa.
- Luulisi, että teillä on sellaiseen jotain poppakonsteja. - Onhan meillä.
Yksi vanha resepti on jauhettuja koiran kiveksiä, -
- mutta kärsin mieluummin ongelmasta. - Niin, ymmärrän.
Sainpas sinut!
Jake, minun on nyt jatkettava matkaani.
- Burt, minulla on sinulle jotain. - Mitä?
- Mikä tämä on? - Se tuo onnea. - Niinkö?
En ole koskaan pitänytkään koruja. Kiitoksia.
Minullakin on jotain sinulle. Odota vähän.
No niin. Missäs se on?
Minulla on tämä. Se on ylimääräinen. Olen tehnyt sen itse.
- Mitä tällä tehdään? - Onko sinulla rautasahaa?
Leikkaa päällysosa pois akselitapin kohdalta ja sinulla on loistava tuhkakuppi.
Ei sillä, että pitäisin tupakoimisesta.
- Kiitoksia oikein paljon. - Kiitoksia sinulle. Nähdään.
- Harmi, ettemme saaneet traileriasi kuntoon. - Ei se mitään. Pääsen perille jotenkin.
- Burt? - Niin?
Eturauhasta varten. Käytä sitä veden kanssa. Runsaan veden kanssa.
- Se maistuu todella pahalle. - Koiran kiveksiä vai? Kiitoksia. Nähdään.
Haloo?
Onko ketään kotona?
Päivää. Hyvää päivää.
Minulla on hieman ongelmia trailerini kanssa. Siitä irtosi pyörä.
- Et taida olla täältä kotoisin. - En, olen tuolta kotoisin.
- Mitä? - Olen Australiasta.
Toiselta puolelta maapalloa. Uudesta Seelannista. Brittiläisen valtakunnan eteläisin kaupunki.
Paikasta, nimeltä Invercargill. Yksi maailman kauneimpia kaupunkeja.
- Nimeni on Burt Munro. - Burt? Olen Ada.
- Mitä? - Ada.
Tässä se on.
Meillä on tässä todellakin ongelma.
Minäpä kerron mitä teemme. Irrotamme akselin tuosta vanhasta Fordista.
- Onneksesi, minulla on hitsausvälineet. - Laitamme uuden renkaan tuota pikaa. - Hyvä.
Se on siinä.
Kun olet -
saanut sen valmiiksi, minulla on sinulle jotain näytettävää.
- Ja mitähän se mahtaa olla? - Älä siitä huoli.
Laita sinä vain se pyörä paikalleen.
- Miksi sinä minut tänne toit? - Haluan näyttää sinulle tämän.
- Minkä? - Tässä näin.
Hautasin mieheni kaksitoista vuotta sitten ensi viikolla.
Minulla on ikävä häntä. Minulla on tosiaankin ikävä häntä.
- "Hän teki parhaansa. " - Niin teki.
Olen aina ajatellut, että mies on kuin ruoho. Kasvaa keväällä voimakkaana ja vihreänä.
Ja sitten hän tulee keski-ikään ja kypsyy.
Syksyllä, kuten ruohokin -
hän himmenee, eikä palaa enää koskaan. Juuri niin kuin ruoho.
Minun mielestäni, kun olet kuollut olet kuollut.
Olen aina ajatellut niin jo lapsesta asti.
- Onko se sinun filosofiasi? - En minä tiedä. Luulen, että -
kun tulee minun ikääni, tällaiset ajatukset vain juolahtavat päähän.
Hyppää! Hyppää!
Sivuttain, pöljä, sivuttain!
Hyvä luoja, mies, etkö sinä ole nähnyt käärmettä aikaisemmin?
- Ei meillä ole käärmeitä Uudessa Seelannissa. - Hyvänen aika, minun pitäisi muuttaa sinne.
- Minne hän on menossa? - Kirotun kalkkarot!
- Onko niitä lisää? Voi luoja. - Johan on.
Olet matkustanut näin kauas vain tullaksesi käärmeen puremaksi ja kuollaksesi Boot Hillillä.
Sepä olisikin jotakin, vai mitä?
- Olisipa jotakin. - Ei hätää, ei hätää.
Voi hyvä jumala!
Missä aiot nukkua tänään?
En tiedä. Ei ole tietoakaan.
En minä tiedä.
Näin outoa unta viimeyönä.
Näin unta kuolleesta kaksoisveljestäni, Erniestä.
Luulin, että hän oli täällä huoneessa katselemassa meitä.
Ehkä se johtui siitä, mitä tapahtui hautausmaalla.
Niin varmaankin. No, miten vain.
Vanhaksi tuleminen ei käy heikkosydämisille, sen kyllä sanon.
Voi luoja. Mitä teit selälleni, Ada?
Minusta on tulossa vanha.
Teehän minulle kuppi teetä. Minun on päästävä jatkamaan matkaani.
Vauhtia nyt, Ada. Et kai ole kuollut nukkuessasi?
- Tee minulle kuppi teetä. - Tule tänne, rakastaja.
Teen sen itse. Kiitos.
Burt, lupaa, että tulet käymään paluumatkallasi.
Minulle niin kelpaisi pieni lemmenhetki.
Niinhän minä lupasin, Ada. Ja niin aion tehdäkin. Vanhassa vara parempi.
- Se mitä emme käytä, sen kadotamme. - Niinhän sitä sanotaan.
- Nähdään. Heippa, kultaseni. - Ja onnea sinulle intiaanisi kanssa.
Sinun pitäisi sanoa "lykkyä pyttyyn".
Nähdään.
Päiviä. Onpa siellä kuuma.
Veikkaan lintujenkin lentävät takaperin täälläpäin pitääkseen tomun poissa silmistään.
- Mitä saisi olla? - Haluaisin kupin teetä, kiitos.
- Kupin teetä? - Niin, paras juoma janoon tällaisella kuumalla ilmalla.
Täällä ei ole nähty kupillista teetä koskaan.
Meillä on Coors:ia, Schlitz:iä tai Milleriä tai Colaa ja viskiä.
No, otan colaa sitten.
- Tiedät kai, että tupakointi ei ole terveellistä? - Niinkö?
Minä henkilökohtaisesti en polta enkä juo. Minun isäni opetti minut tavoille.
Hän oli kuin King James Ensimmäinen, suuri tupakoinnin vastustaja.
Kuulostaa siltä kuin olisit yhden miehen ristiretki, vaari.
Sitä syntyy omistaen vain yhden parin keuhkoja, joten miksi tuhota -
- ne tuolla myrkyllä? - Mistä olet kotoisin? Mikä on kotikaupunkisi?
- Oletko englantilainen? - Voi taivas, en.
En ole engelsmanni. Olen Invercargill:sta Uudesta Seelannista.
- Mistä? - Invercargill. I-N-V-E-R-C-A-R-G-I-L-L.
Kirjoitan sen joskus yhdellä L:llä säästääkseni mustetta.
- Onko teillä tuollaisia otuksia siellä? - Totta kai. Paljon isompia kylläkin.
Kasvatamme niitä isoilla farmeilla -
ja leikkaamme niiltä sarvet ja lähetämme ne Hong Kongiin ja he -
jauhavat ne jauhoksi ja syövät sitä.
Se on varmaankin jokin sukuviettiä kiihottava aine. Antaa miehuudellesi voimaa.
Sinä tarvitsisit hieman sitä, vai mitä, Leroy?
- Tyttöystävä? - Vaimoni.
Voi sentään!
Oletko kunnossa?
Päätitkö jättää Jackielle kuitenkin tippiä?
Kuule, jos et tunne oloasi hyväksi, sinun pitäisi käydä sairaalassa -
- seuraavassa kaupungissa. - Hyvä on.
- Laskekaa ikkuna alas. - Mitä?
- Mikä hätänä? - Olette pysäköineet laittomasti.
- Olette uhkana ohi menevälle liikenteelle. - Olenko?
- Näyttäkää ajokorttinne. - Hyvä on.
Tässä.
- Mistä olette kotoisin? - Uudesta Seelannista.
Pitkän valkoisen pilven maasta. Aotearoa. Kiivilinnun kotimaasta.
- En välitä, vaikka olisitte Marssista, ette voi pysäköidä tähän. - Hyvä on.
Ette voi pysähtyä tämän tien varteen, olette pysäköineet laittomasti.
Hyvä on. Minulla oli pieni sydänkohtaus. Tai no elpymässä sellaisesta ainakin.
- Jospa ensi kerralla pysähtyisitte kunnolliselle levähdyspaikalle. - Hyvä on.
Nimeni on Burt Munro. Olen pahoillani tästä.
- Öljyt ovat kunnossa. Kiitoksia. - Eipä kestä, sir.
- Anteeksi. - Päivää. - Hei.
Voisinkohan saada teiltä kyydin?
Autoni hajosi ja minun olisi päästävä Salt Lake Cityyn.
Olen menossa vain Wendoveriin asti. Siellä minä pysähdyn.
Mutta sekin olisi parempi kuin ei mitään.
- Se on kyllä totta. Hyppää kyytiin. - Kiitoksia.
Olen matkalla tapaamaan tyttöystävääni, joka muutti juuri LA:sta Salt Lakeen.
Olen lomalla Nam:sta.
- Mistä? - Vietnamista.
Mikä sinulla oikein on perässäsi?
Se, nuori mies, on Indian. Moottoripyörä.
- Mitä sinä teet Vietnamissa? - Olen osallisena operaatio Ranch Hand:ssa.
Mikä se on? Maanviljelyä tai jotain?
Ei varsinaisesti. Aloitimme juuri operaation.
Levitämme ilmasta kasvimyrkkyä viidakkoon -
jotta vihollisella, Vietcong:lla ei ole paikkaa johon piiloutua.
Kutsumme ainetta oranssiagentiksi, koska se on säilöttynä isoihin oransseihin tynnyreihin.
Miten se toimii?
Olen nyt kahden kuukauden lomalla ja sitten minun on mentävä takaisin.
Saamme sodan loppumaan 6 kuukaudessa, tai niin meille ainakin koko ajan sanotaan.
Itse asiassa, en malta odottaa pääseväni sinne takaisin.
Niin, muistan suuren sodan 1914.
Olin suunnilleen sinun ikäisesi ja hekin sanoivat meille samaa.
Sota loppuu pian.
20 miljoonaa kuollutta ja neljä vuotta myöhemmin, sota vain jatkui edelleen.
Ei kuitenkaan niin paha, kuin suuri flunssa-epidemia.
Tappoi 21 miljoonaa ihmistä. Ehkä enemmänkin.
Joka päivä kun lähdin töihin, äitini suihkutti formaliinia vaatteisiini -
ja ehkä sen vuoksi en saanut tartuntaa.
Tai ehkä olin vain onnekas. Sitä ei koskaan tiedä.
- Koputa puuta. - Niin.
Elämä on jännä asia, ei koskaan tiedä, mitä tuleman pitää.
Partasutisi on nähnyt parhaat päivänsä.
Joten miksi et ajaisi partaasi moderniin tyyliin.
Burma Shave.
Eikö hän suutele sinua, niin kuin ennen?
Ehkä hän on löytänyt sileämmän posken?
Burma Shave.
Nämä kyltit omistamme -
miehille, jotka eivät ole deittailleet viimeaikoina.
Burma Shave.
Se olemme me. Tai sinä ainakin.
Katsopa tuota. Siinäpä vasta cowboy.
Ajattelin tulla aavikolle kanssasi. Haluan olla mukana, kun näet sen ensimmäisen kerran.
- Sinne on vain muutama maili. - Hyvä on, se kuulostaa hyvältä.
- Näyttää olevan paljon väkeä tulossa seuraamaan kisoja. - Niin, siltä näyttää.
Tässä se nyt on, Burt. Käänny tästä vasemmalle.
Bonneville. En tahdo uskoa tätä.
Olen täällä. Selvisin perille. Pääsin perille.
Koko elämäni olen halunnut tehdä jotain suurta.
Jotain suurempaa, kuin muut.
Tämä se on. Bonneville.
Tämä on se paikka, jossa tapahtuu suuria asioita.
Tiedätkö, Rusty, että tämä on se paikka, jossa ihminen on mennyt nopeammin kuin ikinä?
Juuri täällä, missä me nyt olemme.
Malcolm Campbell teki ennätyksen täällä Bluebirdillään.
Ensimmäinen 300 mailin rajan ylittäjä.
Ja myöhemmin hänen poikansa oli täällä Proteus:llaan.
Hän kolaroi 350 mailin vauhdissa ja selvisi hengissä.
John Cobb oli täällä.
Ensimmäinen, joka rikkoi 400 mailin rajan.
Kaikki suuret yritykset.
George Easton Thunderboltilla ja Mickey Thompson Challengerilla.
Sanon sinulle, Rusty, että tämä on pyhää maata.
Pyhää maata.
Ja minä pääsin tänne.
No niin, Burt. Tuhannet kiitokset.
- Etsin nimeäsi ennätysten kirjoista. - Pidä itsestäsi huolta siellä Vietnamissa.
Sen teen. Aja varovasti.
- Nähdään. - Nähdään.
Voi luoja.
Jeesus.
- Päiviä. - Päivää.
- Tästä tulee hieno päivä. - Niin.
- Tyventä, ei tuulta. - Hyvä päivä ajoille.
- Pohja näyttää hyvältä. - Niin. Kovaa ja kuivaa.
Peilisuoraa. Ei pehmeitä kohtia. Ei niin kuin rannalla.
Täällä voin tehdä ennätyksen.
Tällä viikolla. Sen takia täällä olemme.
Onko tuo sinun?
Se on kaunis.
Se varmaankin menee lujaa.
- Onko tuo sinun? - Kyllä, se on vanha intiaani.
- Olen Burt, Burt Munro. Uudesta Seelannista. - Olet kaukana kotoa.
- Jim Moffatt, San Jose, California. Hauska tavata, Burt. - Samoin, Jim.
Siirrytäänpä lähtöviivalle, -
tämä kisa on alkamassa ja kilpailijat ovat innoissaan...
Tätä autoa ajaa Jim Moffatt, San Josesta, Californiasta.
Muita kuljettajia ovat...
- Vauhtia, pojat, aikaa on 15 minuuttia. - Vauhtia.
No niin, mennään.
- Huomenta. - Hei, Burt Munro.
- Mike. - Hei, Mike.
- Oletko jo ilmoittautunut? - Ei, en vielä.
Sinun täytyy irrottaa tämä runko ennen katsastusta.
- Missä voin ilmoittautua? - Se on tuolla.
- Kiitoksia, kaverit. - Ole hyvä.
Tämä on nähtävä.
Päivää, olen tullut ilmoittautumaan. Munro, Burt Munro.
- Rekisteröintinumero? - Mikä?
Rekisteröintinumero. En löydä sitä listasta.
Ei, vaan se on 35.
Se on maalattuna moottoripyöräni kylkeen tuolla noin. Se on onnen numeroni.
Oletko rekisteröinyt sitä?
Sitä varten olen tullut tänne.
Nuo kaksi kaveria lähettivät minut tänne. Mike ja joku toinen.
Rekisteröintiaika päättyi viimekuussa.
Jos et ole rekisteröinyt, olen pahoillani, mutta et voi ajaa.
En voi ajaa?
Miten olisin voinut tietää, että pitää rekisteröidä etukäteen?
Olen tullut melkoisen matkan ajaakseni. En aio lähteä, ennen kuin teen juuri sen.
- Olen tullut Uudesta Seelannista asti. Se on pitkä matka. - Herra, emme laadi sääntöjä.
Tällaista tapahtumaa ei kasata päivässä. Säännöt ovat sääntöjä.
Ilmoittautuminen päättyi 31. heinäkuuta.
Helvetti, asun Invercargill:ssa. Se on toisella puolella maapalloa.
- Mistä olisin voinut tietää kaikista näistä asioista. - Sir, se ei ole ongelmamme.
Luulin, että voin vain tulla tänne ja mittauttaa pyöräni.
- Ei teidän tarvitse kutsua minua... - Luulitte sitten väärin.
Jim Moffatt!
Se olen minä, Burt Munro. Voitko tulla hetkeksi tänne?
- Tulen kohta takaisin. - Tarvitsen hieman apua.
Hei, Burt. Mitä nyt?
Sanoivat minulle, etten voi ajaa pyörälläni, koska en ole rekisteröinyt etukäteen.
- Etkö ole rekisteröitynyt? - En tiennyt koko asiasta.
Tiedäthän sinä asiat, Jim. Säännöt ovat sääntöjä.
- Sinun olisi pitänyt rekisteröityä kuukausia sitten. - En tiennyt sitä.
Juttelen näiden kavereiden kanssa myöhemmin. Katsotaan, saanko heitä muuttamaan mielensä.
- Sinun vertasi pitäisi pullottaa. - No, enpä nyt tiedä siitä.
Voimme jutella tästä myöhemmin. Ehkä voisitte päästää hänet katsastukseen?
Saadaan se hoidettua pois tieltä. Siltä varalta, että hän pääsee ajamaan.
Se on paljon pyydetty.
Hyvä on.
- Selvä. - Hyvä.
- Hoida homma kotiin. - Kiitoksia paljon.
Säikäytit jo minut.
- Nämä eivät näytä kiihdytysrenkailta. - Mutta sellaiset ne ovat.
Katsokaa näitä halkeamia. Nämä renkaat ovat varmaankin 25 vuotta vanhat.
- Mitä kuvioille on tapahtunut? - Mitä? - Kysyin, että mitä kuvioille on tapahtunut?
Leikkasin ne irti. Se niille on tapahtunut. Leikkasin ne lihaveitsellä.
- Eihän ne muuten olisi kiihdytysrenkaat? - Mistä sinä oikein puhut?
Ne pitää leikata pois tai muuten kiihdytyksessä keskipakoisvoima kuorisi ne irti, vai mitä?
Olen koetäyttänyt ne 65 paunan ilmanpaineella ja ne ovat turvalliset 300 mailiin asti.
Takaan sen. Nämä ovat kiihdytysrenkaat ja minä olen tehnyt ne.
- Sinun on kyllä vaihdettava ne. - Tässä on lehtijouset.
- Voimmeko päästää läpi? - Niitä on nähty viimeksi 1920-luvulla. - Se 42 vuotta vanha.
- Nämä jarrut näyttävät täysin riittämättömiltä. - Tarkoitus onkin mennä eteenpäin, eikä pysähtyä.
Nämä jarrut ovat poistuneet käytöstä jo 40 vuotta sitten.
- Onko tämä portin sarana? - Ei, se on vanhasta keittiön ovesta.
Ja mikäs tämä sitten on?
Se on korkki. Vai eikö se siltä näytä? Se on korkki vanhasta brandy-pullosta.
Kaikki liittyy painoon. Mitä vähemmän painoa, sen nopeampaa pääset.
- Missä jarruvarjosi on? - Mitä? - Missä on jarruvarjosi?
- En ole aikonut käyttää heittoistuinta. - Sinulla täytyy olla jarruvarjo.
- Ei ole varaa sellaiseen. - Jos tämä etuhaarukka pettää, niin meillä on todellisia vaikeuksia.
Ongelmat taitaisivat kyllä olla minulla.
- Missä paloasusi on? - Mitä? - Missä paloasusi on?
Hyvänen aika, en ollut ajatellut kyllä sytyttää itseäni tuleen.
Pidän aina vanhoja puvun housujani tuomaan onnea.
Ne olivat tarpeeksi hyvät naimisiin mennessä, ne ovat hyvät ajamaan tällä vanhalla neitokaisella.
Työnnän housun lahkeet sukkiin näin -
ja se estää niitä sotkeutumasta ketjuihin ja se on sillä siisti.
Sinulla on housut, mutta mitä aiot laittaa yläosaan päälle?
- Mitä? - Sinulla on housut, mutta mitä aiot laittaa yläosaan päälle?
Mustan villapaidan. Uuden Seelannin villaa. Hylkii vettä, on tulenkestävä.
- Ja nahkahattuni. - Nahkahattu?
- Niin, kypäräni. - Olet hullu. Sinun pitää laittaa vähintäänkin nahkatakki.
Jos kaadat pyöräsi suolalle, se on kuin hiekkapaperia ja se raapii pääsi irti.
En mahdu sisään jos on muuta kuin paita päällä. Se on hyvin ahtaaksi tehty.
- Mikä museokalu. - Mitä sinä oikein sanoit? - Että, mikä museokalu.
- Eipäs viisastella. Mikä nimesi on, nuori poika? - McFarlane. Mike McFarlane.
Tunsin erää McFarlandin. Hän myi lypsykoneita Timarussa.
Olet varmaan sukua hänelle, koska hänkin oli täysi mulkku.
Eihän sinulla ole edes alkusammutinta.
Mike McFarlane antoi minulle muinoin lypsykoneen osia, joista sain hammaspyöriä.
- Kuinka vanha sinä olet? - En tiedä. Hän oli jotakin 35, kun tunsin hänet.
- Ei, vaan kuinka vanha sinä olet? - Hänen veljensä omisti sekatavarakaupan Bulls:ssa.
- Se on kaupunki Uudessa Seelannissa. - Sir, teidän pyöränne ei ole turvallinen.
Olen tehnyt tätä 43 vuotta ja olen vieläkin elossa.
Ajat ovat muuttuneet. Lennämme nykyisin lentokoneilla, emmekä kulje hevosilla.
- Hevosvoimia? - Hevosilla.
- Hevosilla. Selvä. - Olette liian vanha.
Paskat. Näytän ehkä vanhalta, mutta tunnen itseni 18 vuotiaaksi -
ja aion näyttää teille nuorisolle, kuinka homma hoituu.
- Tarvitsetko apua? - Päivää.
Rollie Free, Marty Dickerson. Olemme pyörä-faneja.
- Burt Munro Kiivien maasta. - Hauska tutustua, Burt.
Pääsit yllättämään minut. Missä sinä asut?
Tuossa on minun lukaalini. Nukun yleensä yöni takapenkillä.
- Vai lukaali, Munro..? - Olemme kuulleet paljon sinusta.
- Kuulostaa siltä, että rahavarantosi ovat vähissä. - Kyllä, niinkin voisi sanoa.
Asumme Western Ridgessä. Mitä jos tulisit käymään? Näytät tarvitsevan suihkua -
ja kaikki muutkin asuvat siellä ja varmaan löytyy tyhjä sänkykin.
- Kiitos paljon. Te jenkit olette loistosakkia. - Minä en mene noin helposti halpaan.
- Hei, Burt. - Päivää.
Etuhaarukka saattaa hajota hetkenä minä hyvänsä.
Jousitus on 1920-luvulta. Renkaat ovat täynnä halkeamia.
Hänellä ei ole sammutinta, eikä jarruvarjoa.
Sanoin, että jos kyse on ajan puutteesta, hän voi käyttää osan minun ajastani.
Ei kyse ole ajasta, vaan pyörästä.
Minusta meidän tulisi antaa hänen ajaa. Hän tuli Uudesta Seelannista asti.
- Oletko edes katsonut hänen pyöräänsä? - Tiedän vain, että se mies on tosissaan.
- Pyörä on vanha kuin dinosaurus. - Me kannamme vastuun päätöksistämme.
Ja jos hän tappaa itsensä, mikä on hyvin todennäköistä.
- Olemme vaikeuksissa. - Kuulostamme ämmä-laumalta, jos minulta kysytään.
Hänen pyöränsä ei läpäissyt katsastusta lähellekään.
- Burt. - Päivää, Jim. Tule sisään.
- Rollie Free sanoi, että löytäisin sinut täältä. - Rollie Free, siinä vasta herrasmies.
Hän järjesti tämän paikan minulle ilmaiseksi.
Mitä sinä teet?
Kenkävaha paikkaa renkaan kolot ja saa ne näyttämään uusilta.
- Halvempaa, kuin ostaa uudet. - En nähnyt tuota.
- No? Voinko ajaa? - Olen pahoillani, Burt.
Ketä he oikein luulevat olevansa?
Helvetti, Jim. En minä yritä ajaa mailia neljässä minuutissa.
Ei minun tarvitse muuta kuin istua satulassa ja vääntää kaasua.
Kyseessähän on oma henkeni, vai kuinka? Etkö voi tehdä mitään?
Kaikki mitä minun tarvitsee tehdä, on päästä sillä 200 mailiin edes kerran.
Kun olen rikkonut 200 mailin rajan, voin häipyä Uuteen Seelantiin ja sillä sipuli.
- Sinua kunnioitetaan täällä. Etkö voisi puhua heille? - Minä yritin jo.
Sinulla on ihan yhtä hyvä mahdollisuus tapattaa itsesi kuin minullakin.
Sinä tiedät sen. Puhu uudestaan heidän kanssaan.
Tiedän, että he kuuntelevat sinua.
- Hyvä on, Burt, minä yritän. Nähdään huomenna. - Selvä.
Olen puolta vanhempi kuin muut heistä.
- Mikä on? - Vain pientä närästystä.
Kaikki haluavat, että me vanhukset kyhjötämme jossain nurkassa ja kuolemme pois.
Mutta Burt Munro ei ole valmis lähtemään.
- Yritän vielä, mutta en lupaa mitään. - Kiitoksia, ystävä. Kiitoksia paljon.
Kuuluisa Challenger One.
Mitä hän tekee?
- Eikö Jim kertonut hänelle? - Niin hän väitti.
- Mitä hän sitten täällä tekee? - Ettekö voisi antaa hänen ajaa?
Hän on liian vanha. Ja hänen pyöränsä on liian vanha.
Hän on matkustanut toiselta puolelta maapalloa ajaakseen pyörällään.
Niin juuri.
- Wendy, mitä jos hän tappaa itsensä? - Entä sitten? Se on hänen henkensä.
Pitäkää silmällä toimitsijoita.
Oletko varma, että haluat tehdä tämän? Minusta tämä ei ole hyvä ajatus.
Äkkiä nyt. Jos aiot tehdä tämän, sinun paras pitää kiirettä.
No niin, mennään. Tässä on kypäräsi.
- Tässä lasisi. Tule, Burt, meidän on mentävä. - Hyvä on.
Laita ne päähän.
Mene, nopeasti nyt.
Mennään. Työntäkää. Työntäkää. Kovaa.
- Ette voi tehdä tuota. - Vauhtia, vauhtia!
Odottakaa!
Mihin oikein olet menossa tuolla?
Seis, seis, seis.
Mitä helvettiä oikein aiot, Burt? Mitä helvettiä sinä oikein teet?
- Kunhan lämmittelin sitä, Bob. - Ei se kyllä oikein siltä näyttänyt.
Jeesus, hän yritti mennä ajamaan tuolla romukasalla.
Siinä on määrätietoisin kaveri, jonka olen eläissäni nähnyt.
Minua vähän säälittää hänen puolestaan.
Matkustanut tänne asti. Emmekö voisi jotenkin sijoittaa häntä jonnekin?
Kuinka iso riski siitä voi olla? Hänen pyöränsä kulkee tuskin 70.
Mitä sanot jos vähän joustaisimme säännöissä tällä kertaa?
Jeesus!
Juttelimme Bobin kanssa ja ajattelimme tehdä niin, että pääset ajamaan koeajon.
- Niinkö? Minkä? - Koeajon.
Kaikki toimitsijat ottavat autonsa ja...
- Vitsailetko? - En vitsaile. Seuraamme sinua -
- ja katsomme oletko kykenevä ajamaan tuolla hirviöllä. - Totta kai pystyn ajamaan.
Huomenaamuna kukonlaulun aikaan, sopiiko?
Kiitoksia, kaverit. Tämäpä on onnenpäiväni.
- Oletko kunnossa? - Olen. - Älä telo itseäsi.
No niin, kaikki kuulolla. Näin tulemme tekemään.
Burt, sinä lähdet liikkeelle -
tasaisen hiljaa. Me kaikki nousemme autoihimme ja lähdemme seuraamaan sinua.
- Katsotaan, osaatko sinä ajaa tätä. - Kyllä minä osaan.
Tuliko kaikille selväksi? Selvä, noustaan autoihin.
Toivotaan, että vanhus ei munaa itseään.
No niin, mennään. Olen valmis. Mennään.
Työntäkää! Nopeammin, pojat.
Hyvä, Burt.
Kuusikymmentä. Kuusikymmentäviisi, seitsemänkymmentä.
- Anna mennä, Burt. - Seitsemänkymmentäviisi.
Siinä hän menee kahdeksaankymmeneen, kahdeksaankymmeneenviiteen.
Yhdeksänkymmentä.
Yhdeksänkymmentäviisi. Katsokaa tuon menoa.
- Hittolainen. - Hän jättää heidät!
Mitä tuo vanhus oikein meinaa? Kukaan ei antanut hänelle lupaa mennä täysillä.
No se kyllä vastasi kysymykseen, että pystyykö hän hallitsemaan sitä.
Me ajamme yhdeksääkymmentäviittä ja hän jätti meidät kuin seisomaan.
- Katsokaa tuota menoa! - Niin sitä pitää, vauhtia, Burt.
Ottakaa kiinni. Pitäkää kiinni siitä.
Pysyykö? Älkää päästäkö irti.
Olipa se fiasko!
- Hei, Burt. Mitenkä meni? - Ei hyvin.
- No, mikä on tuomio? - Jätit meidät kuin seisomaan, kun väänsit kaasua lopussa.
En saanut edes vaihdettua kakkosvaihteelle.
Tulpat rupesivat öljyyntymään, joten jouduin antamaan vähän lisää kaasua.
Taidamme ottaa selvää, että puhutteko totta, Munro.
Yritättekö sanoa, että voin virallisesti osallistua tapahtumaan ja kellottaa pyöräni?
Sitä me tarkoitamme, Burt.
Et koskaan ymmärrä, kuinka paljon se minulle merkitsee, Otto.
25 vuotta olen odottanut tätä päivää. 25 vuotta..
Joskus sääntöjä täytyy vähän taivuttaa. Tänään on yksi niistä päivistä.
- Kiitoksia sydämeni pohjasta. - Kiitoksia sinulle.
- Mitä he sanoivat? - Mitä tapahtui?
- He sanoivat, että voin ajaa. - Se on hienoa!
- Mutta mistä tuo ilme? - En oikein tiedä.
Alan juuri tajuta asian ja minulla on iso ongelma.
Kun saavutan 110 mailin nopeuden, pyörä alkaa heittelehtiä pahasti.
Se kyllä näytti yhtä vakaalta, kuin minun entinen vaimoni.
Minulla on teoria asiasta ja luulen olevani oikeassa.
- Tarvitsen suunnilleen 20 auton akkua. - Kaksikymmentä?
- Onko oikein varastaa näitä akkuja, Burt? - Emme varasta niitä vaan lainaamme.
Varo happoa. Mitä niiden kanssa nyt teemme?
Kysymme joltakin lainaksi maalaajan juottolamppua.
Maalaajan juottolamppua?
Mitä me tällä kaikella metallilla teemme, Burt?
Kun tämä jäähtyy, niin meillä on lyijylevy.
- Mitä sinä lyijylevyllä teet? - Kiinnitän sen pyörän etupäähän.
- Ja se on suunnitelmasi. - Kyllä.
Pitää saada paineen keskipiste painovoiman keskipisteeseen -
ja jos sitä ei tee oikein alkaa pyörä heittelehtimään -
- kun vauhtia on tarpeeksi. - Mitä tarkoitat heittelehtimisellä?
Se alkaa käyttäytymään kuin kala. Se alkaa tehdä näin.
Ja niin tapahtui tänään koeajossa.
Kun paniikissa nostin pääni ylös ja yhtäkkiä pyörä alkoi menemään suoraan, -
tajusin, että ongelma saa ratkaistua, kun nostin pääni tuuleen.
- Minä en tajunnut. - En minäkään.
- Minä näytän teille. Antaisitko minulle tuon? - Mitä sinä oikein teet?
- Ajatelkaa, että tämä sikari on pyöräni runko. - Älä pistele reikiä sikariin.
Nyt jos pidän sitä kiinni keskeltä ja puhallan näin.
Näettekö, kuinka epästabiili? Mutta, jos -
- siirrän tikkua. - Ei taas!
Ja painopistettä tähän ja puhallan sen jälkeen.
Paljon vakaampi. Koska paineen painopiste on painovoiman keskipisteen takana.
- Sitä minä yritän tehdä lyijypainon kanssa. - Olet melko fiksu, Burt.
Nyt minun vain tarvitsee testata teoriani, ennen kuin ajan aavikolla -
ja minä ajattelin, että ylittämällä piirikunnan rajan täältä Utahista Nevadaan, -
missä ei ole nopeusrajoituksia ja ajamalla siellä lyijypaino keulalla.
- Hyvää huomenta. - Huomenta.
- Tiedättekö, kuinka kovaa oikein ajoitte? - Kyllä, jotain -
150, 160 mailia tunnissa.
Se kuulostaa oikealta.
Mitenkähän hän selittää itsensä tästä pois?
Nyt hän onkin todella pulassa, vai mitä?
Mikäs tämän tarina sitten on? Sinulla ei ole kilpiä tässä.
- Se on rekisteröity Uudessa Seelannissa. - Uudessa Seelannissa?
Niin. Sieltä minä olen kotoisin.
Aivan ja sinä väität minulle, -
että tämä vekottimesi on rekisteröity tieliikenteeseen Uudessa Seelannissa?
- Kyllä, Uudessa Seelannissa. - Uudessa Seelannissa, niinpä niin.
Mitä jos kuitenkin ajaisit vähän rauhallisemmin täällä Nevadassa?
Ei se että meillä ei ole nopeusrajoituksia tarkoita, -
- että haluamme ihmisten tappavan itsensä. - Se kuulostaa ihan kohtuulliselta.
- Aivan. Hyvää päivän jatkoa. - Kiitoksia.
Burt, onko kaikki kunnossa?
Joudumme antamaan lyijylevylle espanjalaisen voitelun.
- Espanjalaisen voitelun? - Niin. Heittää se pois.
- Lyijylevy saa lähteä. Kenen tyhmä idea se muuten olikaan? - Sinun.
Minun täytyy vain ajaa sillä sellaisena kuin se nyt on.
- Entä se heittelehtiminen? - Mietin sitä, kun on sen aika.
- On minulla toinenkin ongelma? - Mikäs nyt?
Kun saan hänet liikkeelle -
alkaa pakoputki kuumenemaan valtavasti -
ja toivon, ettei se polta jalkaani.
Ehkä voit vuorata itsesi asbestikankaalla? Sen tulisi hoitaa se ongelma.
- Se on hyvä idea. - Onko vielä muita ongelmia, joista haluaisit kertoa meille?
- Kyllä, sydämeni. - Onko sinulla heikko sydän? - On.
Minulla on sinulle yllätys.
- Mitä? - Sulje silmäsi ja anna minulle kätesi.
- Mitä? - Sulje nyt vain silmäsi. Tule.
- Minkä takia? - Koska minä sanon niin.
- Kävele vain. - Et kai aio tehdä pilkkaa vanhalle miehelle, Wendy?
En minä tekisi sellaista koskaan, Burt En koskaan. En ikinä. Hyvä on.
- No niin, käänny ympäri. - Hyvä on.
- Nyt, ojenna kätesi. Laita se taskuusi. - Hyvä on.
No niin, hyvä. Voit avata silmäsi.
Mitä te oikein tuijotatte?
- Mitä tämä on? - Burt.
Olemme yksimielisesti äänestäneet sinut vuoden urheilijaksi täällä, -
koska ajattelimme, että kukaan ei ole koskaan matkustanut yhtä kaukaa kuin sinä -
osallistuakseen kilpailuun. Normaalisti antaisimme pokaalin tai jotain sellaista, -
mutta sinun tapauksessa ajattelimme, että muutamalla lisädollarilla -
olisi sinulle enemmän käyttöä, joten keräsimme kolehdin.
Herran jumala!
Olen sanaton.
Kiitoksia teille kaikille. Kiitoksia oikein paljon.
Olen pahoillani, en tiedä mitä sanoa.
Tämä kaikki on jokseenkin hämmentävää -
25 vuotta olen unelmoinut tänne tulosta.
Minun pitäisi yrittää maksaa takaisin kunnioituksenne.
Moottoripyöräni alkuperäinen huippunopeus oli 54 mailia tunnissa.
Ja tänään minä yritän hieman parantaa sitä.
Autot ovat lähtöviivalla. Seuraava auto on numero 86.
Kuski on lähtövalmiina istuimessaan työnnettäväksi liikkeelle.
Seuraava kilpailija on Burt Munro kaukaa Invercargillestä, Uudesta Seelannista.
Burt Munron osallistuminen kisaan hyväksyttiin vasta eilen.
- Burt, mistä oikein sait nämä? - Mitä? - Mistä sait nämä?
Revin vanhan lämpöhuovan ja otin asbestikankaan siitä.
Onko sinulla pillerini?
- Oletko kunnossa? - Parasta ottaa yksi.
He ovat melkein valmiita. Tulkaa, kaverit.
Tiedätkö, että etiketissä sanotaan, että: "Aiheuttaa väsymystä. "
- "Älä käytä koneita vaikutuksen alaisena. " - Tiedän sen.
- Ei niitä ainakaan saisi ottaa kahta kerrallaan. - Yksi minulle ja yksi tytölleni.
Nitroglyseriiniä. Pitäisi auttaa menemään nopeammin.
Otahan vähän tästä, kultaseni.
Noin sitä pitää.
- Olemme kohta valmiina. - No niin, nyt mennään.
- Pitäkää kiinni. Ajolasisi. - Mitä? - Ajolasit.
- Laita ajolasit päähäsi. - Laitan, laitan, rauhoitu.
En saa jalkojani sisään asbestikankaan vuoksi.
Odottakaas, kun otan ne pois.
- Jos jalkasi palavat kuumuudesta. - Paskat siitä. Onhan minulla toinenkin.
Hyvä on, Burt. Laitetaanpa nuo lasit.
- Valmista? - Hyvä on, matkaan vain sitten.
- Pidä huoli, että tulet takaisin. - Vauhtia nyt!
Hyvä on, työntäkää! Työntäkää kovempaa!
Jatkakaa työntämistä.
Pidä se suorassa, ystävä.
- Näytä niille, Burt. - Anna mennä, Burt!
- Vauhtia, Burt! - Sinä voit tehdä sen, Burt.
Hänellä ei ole jarruvarjoa, eikä hänellä ole jarruja.
158.647.
- Ensimmäinen maili. 158.647 mailia tunnissa. - Anna mennä, Burt!
- Anna mennä! - Vauhtia, Burt!
- Tee meidät ylpeiksi! - Burt!
- 167.921. - Toinen maili. 167.921 mailia tunnissa.
- Kaasu pohjaan, Burt. Anna mennä! - Vauhtia, Burt.
Kolmas maili. 171.371 mailia tunnissa.
Mene, mene, mene!
Neljäs maili. 172.485 mailia tunnissa.
Anna mennä!
Viides maili. 183.694 mailia tunnissa.
- 193,728. - Kuudes maili. 193.728 mailia tunnissa.
Vauhtia, vauhtia!
- Anna mennä, Burt. Pystyt siihen! - Anna mennä, Burt!
Seitsemäs maili. 194,211 mailia tunnissa.
Vauhtia, Burt!
- Paljonko näyttää? - 201.851.
Kahdeksas maili. 201.851 mailia tunnissa.
Hyvät naiset ja herrat, se on uusi ennätys. 201.851 mailia tunnissa.
Burt, toivottavasti pysähdyt kohta.
- Hän on mennyt takaisin! - Takaisin minne?
Takaisin sille planeetalle, josta on tullutkin, koska ei hän kyllä tältä planeetalta ole.
Poltin todellakin jalkani.
Minä tein sen.
Tom, voitko vastata, minun käteni ovat märät.
Haloo?
Teille on vastapuhelu yhdysvalloista Burt Munrolta. Otatteko puhelun vastaan?
- Äiti, Burt soittaa vastapuhelun. - Soittaa vai? Ota puhelu vastaan!
Äitini sanoi, että maksamme puhelun.
- Voitte puhua, sir. - Haloo, Tom, oletko siellä?
- Olen. - Burt täällä.
Minä tein sen, Tom. Se on maailman nopein intiaani.
Niinkö? Isä, isä!
Isä! Hän teki sen! Burt teki sen! Hän teki uuden ennätyksen.
- Miten menee? - Hei, kaveri.
- Hei, Duncan. - Onneksi olkoon, Burt.
Hei, Frank. Miten voit?
- Tervetuloa kotiin, Burt. - Hei, George.
- Hyvänen aika. Olet pistänyt paikan komeaksi, ystävä. - Sinä teit meidät ylpeiksi.
- Sinä saatoit meidät maailmankartalle. - No niin minä taisin tehdä.
- Mitä sinä nyt aiot? - Minulla on paljon työtä -
jos aion päästä Bonnevilleen ensivuonna.
- Lisää aikaisia herätyksiä? - Niin, lisää aikaisia herätyksiä.
Hei, kultaseni.
- Tervetuloa kotiin. - On hyvä olla kotona.
- Hei, Tom. - Hei, Burt.
Miten voit, poika? Mukava nähdä sinut. Olet tainnut kasvaa, vai mitä?
- Pidin huolta sitruunapuustasi, niin kuin käskit. - Niinkö?
Se kasvaa hyvin, eikö vain? Kyllä, se on oikein kaunis.
- Olen ruokkinut kanat. - Niinkö?
- Ja äiti on keittänyt kaikki munat. - Vai niin.
- Maistuivatko ne hyvälle? - Kyllä.
- Onko sinulla avainta? - Tässä. - Pidin siitä hyvää huolta.
- Tiesin, että pitäisit. - Kuinka kovaa sinä ajoit?
Aika kovaa. Yhdellä kerralla ajoin yli 200 mailia tunnissa.
Mitä tapahtuisi, jos aukaisisit suusi sellaisessa vauhdissa?
No, siinä varmaan housut repeäisi takapuolestasi.
No niin, katsotaanpas.
On mukava olla kotona. Takaisin vajassani.
Burt ei koskaan lopettanut pyöränsä rakentamista.
Hän palasi Bonnevilleen yhdeksän kertaa, tehden lukemattomia nopeusennätyksiä.
Burtin ennätys alle 1000 kuutioisten katettujen moottoripyörien luokassa on edelleen voimassa.